Tästä on turha väitellä!
Minä vain rankaisin heitä typeryydestä!
Olet susi lampaiden vaatteissa! Palaa takaisin helvettiin!
Nyt olemme samanlaisia, kun tapoit minut.
Toivottavasti palat muiden rikollisten kera.
Nyt minun on elettävä tämän synnin kanssa.
Koko loppuelämäni ajan!
Eilinen näytelmä oli todella hyvä.
Sinunkin olisi pitänyt tulla, Violet.
Jos tarkoitatte Punaista Paholaista, luen sitä juuri.
Upeaa.
Olisi mahtavaa toimia Oscar Websterin kirjurina.
Saat lukea hänen uudet työnsä ensimmäisenä, etkö vain?
Hän ei ole aikoihin kirjoittanut mitään.
"Minun on elettävä syntini kanssa. Koko loppuelämäni ajan."
Tässä ovat kirjepyynnöt.
Näinkö monta?
Violetille tulee pyyntöjä julkaistujen rakkauskirjeiden takia.
Hei.
Juttelitko majurista hänen kanssaan?
En.
Kysyin vain, koska hän on vaikuttanut niin mietteliäältä viime aikoina.
GENETRIX, ROSWELLIN ALUE
-Kuka siellä? -Auto Memory Doll -palvelu.
Mikä se on?
Mukava tavata.
Matkustan minne tahansa täyttääkseni toiveenne.
Auto Memory Doll Violet Evergarden palveluksessanne.
Edessäni seisoi tyttö.
Hänen hiuksensa olivat samanväriset kuin sen tytön, jonka halusin tavata taas.
Hänen nimensä lausuminen tekisi minut surulliseksi.
Yllättävää. En odottanut saavani tuollaista lasta.
Voin pyytää tänne toisen Dollin, jos ette ole tyytyväinen.
Kunhan osaat kirjoittaa.
En ole ollut terve viime aikoina.
Olen pahoillani,
mutta pyydän olemaan juomatta alkoholia, kun työskentelemme.
-En voi kirjoittaa, jos en juo! -Minä hoidan kirjoittamisen.
Sitten aloitamme huomenna.
Olette hieman hankala.
-Kirjoitammeko tässä huoneessa? -Tai terassilla.
Työhuoneeni on liian ahdas.
Siispä...
-Mitä kädellesi tapahtui? -Menetin sen sodassa.
Se ei kuitenkaan vaikuta työhöni.
Herra, siivosin alueen, jotta se soveltuu paremmin kirjoittamiseen.
Toin oman kirjoituskoneeni. Onko teillä kirjoituspaperia?
Ei. Sitä myydään satamassa. Käy ostamassa.
Ja tuo samalla päivällistä. Haluan carbonaraa.
Herra, olen kirjuri, en palvelija.
Olette hankala.
Minulta löytyy kaikki tarvittavat ainesosat.
Kiitos kovasti.
Mikä hätänä? Onko siinä jotain vikaa?
Ei. Mietin vain, miten tämä valmistetaan.
Halkaiset kananmunan ja erottelet keltuaisen.
Keltuaisen?
Mitä sinä teet?
Yritän laittaa ruokaa.
Tämä on aika hyvää ensikertalaiselta.
-Etkö sinä syö? -Syön myöhemmin.
Vai niin.
Mitä te teette?
Missä täällä ollut alkoholi on?
Piilotin sen.
Se haittaa kirjoitusprosessia.
Se ei myöskään ole hyväksi terveydellenne.
Minä säilytän niitä.
Seuraavaksi Oliven repliikki:
"Meidän on ylitettävä tämä tulinen laakso saadaksemme hirviönsurmaajamiekan."
Näyttämöohje: "Veden henki astuu esiin."
Hengen repliikki:
"Sammutan tulen vuoksenne. Sitten voitte ylittää laakson."
Pääsevätkö he yli? Luojan kiitos.
Näyttämöohje: "Palava tuli sammuu."
Miten se sammutetaan?
Jos he vetävät lavalla heiluneen punaisen kankaan pois,
tuli näyttää sammuneen.
Vai niin. Ymmärrän.
Mitä mieltä olet?
Onko se hyvä?
Miten sanoisin sen?
No?
Tuntuu kuin kokisin sen itse, vaikkei sitä ole oikeasti tapahtunut.
Huomaan, että minusta tuntuu samalta kuin Olivesta.
Olen iloinen ja surullinen.
Epävarma.
Miksi?
Koska tunnet samat tunteet kuin päähenkilö Olive.
Tunnet empatiaa häntä kohtaan.
On helpottavaa kuulla tuo.
En ole ennen kirjoittanut näytelmää lapsille.
Pystyykö Olive ylittämään tulisen laakson,
löytämään miekan ja surmaamaan hirviön?
Kyllä, mutta matkan varrella hän menettää kykynsä puhua hengille.
Voi ei. Miten hän voi palata kotiin?
Hän menetti jo veneensä.
-En ole vielä keksinyt sitä. -Teidän täytyy.
Teidän on pakko, koska muuten hän ei voi palata isänsä luokse.
Keksittekö sen jo?
Tänään on kaunis sää.
Liiankin kaunis.
Herra.
-Mikä tämä on? -Aurinkovarjo.
Miksi?
Tämä on hyvin kaunis aurinkovarjo.
Tarvitsen pienen tauon.
Jonain päivänä... Lupaan näyttää sen jonain päivänä.
Lopeta!
-Pyydän, lopeta. -Olen pahoillani.
-Ei olisi... -Riittää jo!
Riittää jo.
Palaa kotiin.
Silloin näytelmä ei tule valmiiksi.
Oliven tarina ei saa päätöstä.
Salaatteko minulta jotain, herra?
Minä en kykene aistimaan niitä tunteita.
Olen oikeasti pahoillani.
En voi enää kirjoittaa mitään,
mutta en voi antaa sen loppua näin.
Siksi ajattelin kirjoittaa loppuun tarinan, jota kerroin Olivialle.
Olivialle?
Niin.
Tyttärelleni.
Muutin tänne tyttäreni kanssa, kun vaimoni kuoli sairauteen.
Tämä oli kesämökkimme.
Hän oli varmasti surullinen äitinsä vuoksi.
Mutta...
Mutta hän ei näyttänyt sitä.
Hän auttoi minua aina, jotta voisin keskittyä työhöni.
Röyhelöinen aurinkovarjo ja vesilinnut olivat tyttäreni lempiasioita.
Vau!
Onpa upeaa.
Minäkin haluan yrittää ylittää tämän järven. Voinkohan kävellä lehtien päällä?
Ehkä, jos käytät hyväksi aurinkovarjoasi ja tuulta.
Olivia!
Olen kunnossa.
Kävelen tämän järven yli.
Näytän sen vielä joku päivä.
Isä.
Sitten,
väiteltyäni lääkärien kanssa -
päätin tuoda hänet tänne viettämään viimeisiä hetkiään.
Oli hienoa nähdä hänen hymyilevän jälleen.
Päivämme olivat rauhallisia ja lämpimiä, mutta -
ainoa toivoni...
Miksi Jumala vie minulta aina sen kaiken tärkeimmän?
Tärkeän ihmisen poistuminen...
Se, ettei tätä enää näe...
En tiennyt, että se on -
näin surullista ja kivuliasta.
Olen pahoillani aiemmasta.
Ei. Te olette se, johon koskee.
Olen pahoillani, että menetin itsehillintäni.
Kerron sen loppuun.
Oliven tarinan.
Tyttö palaa kotiin ja tapaa taas isänsä.
Hän saa onnellisen lopun, vaikka seikkailu olisi kuinka vaikea.
Päähenkilö ja yleisö tulevat olemaan onnellisia.
Minä teen sen.
Hirviö kaatuu.
Olive:
"Surmasimme hirviön."
Veden henki: "Hienoa työtä."
Tuulen henki: "Meidän on palattava henkien maailmaan."
Tulen henki: "Nämä ovat hyvästit."
Olive jähmettyy.
Miten Olive pääsee kotiin?
Vene upposi, joten lentääkö hän lentokoneella?
Jotain mielikuvituksellisempaa.
Hän voisi lentää, jos olisi lintu.
-Entä aurinkovarjolla? -Sillä ei voi lentää.
Kyllä voi! Tuulen henki tulee esiin viimeisen kerran ja sanoo:
"Avaa aurinkovarjosi, Olive."
Voisitko avata sen minulle?
"Aurinkovarjo toimii siipinäsi. Jos menet liian korkealle, lennät pois.
Kävele meren aaltojen, joen kivien ja järvelle pudonneiden lehtien päällä."
Tuo on ihana ajatus.
Eikö? Kotiin palattuaan Olive tapaa taas isänsä.
Ensimmäinen asia, jonka hän sanoo isälleen ylitettyään meren...
Mitä se voisi olla? "Palasin kotiin?"
Ei. "Isä?"
Menittekö taas lukkoon?
Voisitko kävellä tuolta minua kohti? Haluaisin visualisoida sen.
Se onnistuu.
Järvellä olevien lehtien yli, jos mahdollista.
Selvä.
Ei, se loppu oli...
Upeaa.
Minäkin haluan yrittää järven ylitystä.
Pystyisinköhän kävelemään noiden lehtien päällä?
Jonain päivänä... Lupaan näyttää sen jonain päivänä.
Isä.
Toivon, että kuulisin sinun sanovan nuo sanat vielä tuhat kertaa.
Kunpa -
et olisi kuollut.
Kunpa olisit voinut elää ja kasvaa aikuiseksi.
Toivoin sitä niin kovasti.
Näittekö tuon?
Taisin ottaa kolme askelta.
Herra?
Mikä hätänä?
Voitteko pahoin?
Kun hän oli antanut minulle tämän ihmeen, sanoin:
"En usko Jumalan olevan olemassa, mutta jos olisi, se olisit sinä."
Oletteko varma, että saan tämän?
Olen.
-Luulin lentäväni pidemmälle. -Lensit tarpeeksi pitkälle.
Pystyit toteuttamaan Olivian "jonain päivänä" -toiveen.
Jonain päivänä?
Hyvästi.
Kiitos, että käytitte Auto Memory Doll -palvelua.
Kiitos itsellesi.
Violet Evergarden.
Samalla kädellä, jolla veit monen hengen,
kirjoitat kirjeitä, jotka yhdistävät ihmisiä.
Et ymmärrä, että palava tunne kehossasi -
johtuu tekemistäsi asioista.
-Minä en... -Sinua polttelee.
Ymmärrät vielä jonain päivänä.
Silloin tajuat ensimmäistä kertaa, että sinulla on monta palohaavaa.
-Majuri. -Elä.
Saanko oikeasti elää?
Ole vapaa.
Minua käytettiin aseena, joka tappoi ihmisiä. Ansaitsenko elää?
Olen varmasti tuhonnut monta "jonain päivänä" -toivetta.
Niillä ihmisillä oli luultavasti omat rakkaansa.
Kehoani ei polttele. Kyllä polttelee.
Ei polttele. Polttelee!
Teoistani johtuva tuli leviää ympäri kehoani. Olen tulessa!
Sehän olet sinä, Violet.
Rouva.
Olen pahoillani aiemmasta käytöksestäni.
Pyydän syvästi anteeksi, että loukkasin tunteitanne.
Violet, sinun ei tarvitse pyytää anteeksi. Pyydän, lopeta kumartelu.
On hienoa nähdä, kuinka pitkälle olet päässyt.
Olen varma, että Gilbert voi levätä rauhassa.
Levätä rauhassa?
Sanoitte, että hän on elossa!
Majurin piti olla turvassa!
Se...
Onko hän elossa?
Olen pahoillani. En pystynyt kertomaan sitä sinulle.
Intensen viimeisen taistelun jälkeen -
vain sinut löydettiin maasta kirkon alta.
Hän luultavasti tönäisi sinut pois juuri ennen pommitusta.
Emme löytäneet hänen ruumistaan, mutta löysimme hänen tuntolevynsä.
-Hänet merkittiin kadonneeksi. -Emme siis tiedä.
-Mutta tilanteen huomioiden... -Olen varma, että hän elää.
-Violet... -Hän elää!
Violet, pyydän ymmärtämään, että hän on jo...
En ymmärrä.
Miten vain minä selvisin?
Majuri oli siellä kanssani.
Ja hän...
Sinun on hyväksyttävä se, vaikka se olisi vaikeaa.
Violet!
Tekstitys: Jerry Savolainen